A KönyvKereső szolgáltatás csak regisztrált ügyfeleink számára elérhető.
Hogy igénybe tudja venni, kérjük, jelentkezzen be, vagy regisztráljon oldalunkon.
Az Emese álmai izgalmas, sokrétű, vitatkozó kedvű, olykor biblikus, álmodó és mágiás regény. Az olvasó úgy veszi kézbe, mintha a magyar történelem mélyrétegeibe, époszába bandukolna vissza, s kiderül, hogy szó sincs róla, még akkor sem, ha gyakran érezni lehet az analógiát. Persze, ez lehet véletlen, de lehet szándékos is.
A mű történelmi háttere és keret valós. Tehát, lényegében egy társadalmi-történelmi regénnyel találkozunk. Meglepő, hogy szerzőnk mennyire ismeri a romániai viszonyokat! Vajon megéri, hogy a hajdani román diktátort és szekértolóit, majd pedig a nem mindig következetes ellenállókat név szerint örökíti meg? Nyilvánvalóan így hiteles, ragaszkodnia kell hozzá. A cselekmény úgyszintén lehet fikció, de lehet - legalább is - részben valós. Fontos az, hogy az olvasó hiszi, amit olvas, és át is éli. Sőt, megborzong a végigvezetett, mélylélektani ismeretről tanúskodó író balladás hangvételétől. Tudja, érzi, hogy a tragédia elkerülhetetlen, valami rossznak be kell következnie.
A regény szerkezet eleve lehetőséget biztosít a szerzőnek, hogy mintegy szőlőgerezdre, ráfűzze a főcselekményág körüli eseményeket, epizódokat. Szerencsés megoldás!
Néha keveredik a realista és a romantikus szemlélet, ábrázolásmód, ami érthető, hiszen a "szereplők" is azok, változnak egyik pillanatról a másikra.
Hegedűs Nagy István művében nagy teret szentel a hit kérdésének. Nos, érződik, hogy hithű ember, hiszen a sorokban szó sincs semmiféle rábeszélésről, hanem a regény hőseinek sorsában, azok konfliktusaiban, élniakarásában, kapaszkodóiban, szellemi-erkölcsi megtisztulásában mutatkozik meg a hit szerepe az emberi életben. Gyakran mindössze egy kérdés, egy gesztus erejéig. Ugyanez érvényes a társadalmi rajzban is. Erre a legjobb példa a kocsmai jelenet, amikor Szőke Mihály munkát keres a lányának. Döbbenetes erővel mutatkozik meg az emberi szolidaritás!
A táj varázsát is könnyen érzékelteti a szerző, mint például a Gyilkos-tó és az "öreg Helvétia" összehasonlításakor. Emese a magyar irodalom fájdalmasan szép női alakja! Felejthetetlen.